Australiassa 16 vuotta täyttävä aborigiinipoika lähetetään erämaahan.
Hänen pitää elää, nukkua siellä kuu- kausia. Syödä sen hedelmiä ja lihaa.
Pysyä hengissä. Vaikka se merkitsisi lähimmäisten tappamista.
Aborigiinit kutsuvat tätä nimellä WALKABOUT.
Tämä on tarina eräästä Walkaboutista.
Panoksenne, hyvät naiset ja herrat.
KENGURUNLIHAA
Peltosirkku on hyvin harvinainen lintu.
Ne pannaan lihotettaviksi tummiin pahvilaatikoihin -
ja jyvät painetaan reikään, jonka läpi loistaa valo.
Lintu nokkii epätoivoisesti jyviä päästäkseen valoon -
jota se luulee auringoksi. Tätä jatkuu viikkokausia.
Kun se on niin kylläinen, ettei se pysty seisomaan tai näkemään -
se hukutetaan konjakkiin. Herkkusuut pitävät sitä herkkuna.
Pysy siinä. Älä liiku! - Ui luokseni.
Vielä vähän... - Auta!
Nyt ei ole enää pitkä matka. - Katso, isä!
Niitä on saatavilla hyvin varustetuista liikkeistä...
Anna radio.
Kala-ja liha-aterimet on opittava erottamaan toisistaan.
Ellei kalaveistä ja -haarukkaa ole, käytä pienempiä aterimia.
Tämä on punainen. Tämä on keltainen.
Tämä on ruskea. - Älä puhu kun syöt.
Tämä on vihreä. Tämä on valkoinen.
Tässä on taas punainen...
Pysähdyit taas. - Tule takaisin!
Ei hänellä ole hätää.
Pysy näköetäisyydellä!
Nyt me syömme.
Pum! Sinä kuolit!
Minulla on kuuma.
Pyörä irtosi.
Isä, pyörä irtosi.
Pyörä irtosi!
Kanaa vai kinkkua? - Kumpaakin!
Valmista on!
Nopeasti - kumarru!
Sinä kuolit!
Tuo ei ole reilua! Sinun pitäisi olla minun puolellani.
Mitä te teette? Tulkaa tänne.
Ja ota veljesikin mukaan. Alkaa olla myöhä.
Minun on lähdettävä nyt.
Meidän täytyy kiiruhtaa. Tulkaa esiin!
Meidän on lähdettävä nyt. Minun on lähdettävä nyt.
Meidän on kiiruhdettava. Meidän on...
Tulkaa heti esiin!
Pysy täällä.
Mitä tapahtui? - Hän käski meidän mennä edeltä.
Hän käski minun pysyä näköetäisyydellä.
Hän tulee myöhemmin perässä.
Tiedätkö minne meidän pitää mennä? - Tietysti tiedän.
Tännepäin.
Alkaa tulla pimeä, vai mitä? - Anna se minulle.
Eikö sinua väsytä? - Hiukan.
Jäämmekö tähän koko yöksi? - Jos sinä haluat.
Jäädään! Mutta meillä ei ole huopia. - En ole vielä kovin väsynyt.
Minne sinä menet? - Erämaahan!
Lisko! Mitä sinä katsot?
Etsin valoa. - Miksi? Eihän siellä ole ketään.
Nyt nukkumaan. Meidän on noustava aikaisin aamulla.
Minä nukun tässä.
Pidetäänkö vahtia vuorotellen? - Ei.
Meillä ei ole vettä, eihän?
Mehua on paljon. Saat sitä aamulla.
Oletko kunnossa?
Mitä sinä teet? - En mitään.
Eikö ollutkin mukavaa illalla? Piditkö sinä siitä? Minä näin unta.
Tiedän. Nukuit levottomasti.
Meiltä putoaa kaikki. Ammukset putoavat.
Takkini repesi.
Ei se mitään. Mennään.
Ethän kerro isälle? - En.
Mitä tuolla ylhäällä on? - Näemme huipulta missä me olemme.
Missä me olemme nyt? - Meidän on kiivettävä tuonne.
Mutta sanoit... - Sieltä näemme missä olemme.
Kumpi ehtii ensin sinne! - Jalkoihini sattuu.
Tuolla on meri. Meri!
Eikö se olekin meri? - Ehkä.
Mikä meri se on? Mikä sen nimi on? - En tiedä.
Maankuoren alla on rauta-ja magnesiumvaippa...
Pudotit sen varmaan kun kiipesimme ylös katsomaan missä me olemme.
Sanoin että se putosi. - Oletko varma -
ettei se ole laukussasi? - Olen.
Maailmaa odottaa tulevaisuudessa ihmiskunnan häviäminen.
Se ei ole laukussa. - Tein reiän.
Katso! Juo hiukan.
Jätä minullekin.
Ajatus että ihminen on ollut maan päällä 10000 vuotta...
Minä kuuntelin! - Täytyy säästää paristoja.
Isä sanoi että ne kestävät 400 tuntia. - Onko sinulla nälkä?
Ei vielä.
Meidän pitäisi syödä suolaa. - Miksi?
Ted-eno sanoi että kun he olivat sotilaita autiomaassa -
heidän piti aina syödä suolaa.
Se ei maistu suolaiselta.
Mitä sinä teet? - Jos astun painaumiin, emme pääse kotiin illaksi!
Olen saanut tarpeekseni. - Etkä ole. Mennään.
Tehdään näin: Sinä juokset ylös har- janteita, minä teen ääniharjoituksia.
Haluatko juoda? - En! En hikoile nyt.
Tule takaisin!
En voi tulla sinne. Se ei ole reilua!
Ole kiltti, saa hänet tulemaan tänne.
En tule takaisin! Meidän on jatkettava matkaa.
Ole kiltti!
Minä menen nyt.
Ole kiltti ja yritä. Ei sinne voi olla enää pitkä matka.
On hölmöä luovuttaa nyt. Alkaa tulla myöhä. Meidän on mentävä!
Meidän täytyy kiiruhtaa.
Kannan sinua vähän matkaa.
Olet hereillä nyt. - Mitä?
Jos olet kerran hereillä, yrittäisit kävellä.
Yrittäisit auttaa minua. Minuakin väsyttää.
Katso! Mikä tuo on? - Mikä?
Tuo!
Sanoit olevasi liian väsynyt kävelemään.
Se maistuu tosi hyvältä.
Ei hätää. Linnun syövät niitä. - Se maistuu ihan lihalta.
Tänään on Aselepopäivä. Kello 12 pidetään 3 minuutin hiljaisuus -
ja sitten muistojumalanpalvelus. Nyt kapteeni Peelin ja Duffyn -
ja muiden agenttien pariin, Vihollisen uudessa jaksossa.
Saako juomisesta ison, punaisen, paksun nenän?
Miten niin? - Ajattelin vain.
Senkö takia isän nenä on ihan täplikäs?
En tiedä.
Lakissani on siivetön kärpänen.
Räjähtikö meidän auto? - Pidä huolta takistasi.
Ihmiset eivät saa luulla meitä kulkureiksi.
Mitkä ihmiset?
Repikö isä rikki vaatteensa? Ehkä hän lähetti siksi meidät matkaan.
Ja taskussasi on reikä. - Koska me lähdetään?
- Minne? - Kotiin.
Muutaman päivän päästä.
Se tv-sarjoissa on vikana. Tietää aina että supersankari selviää.
Niin kuin Lepakkomiehessä. Ja Pyhimyksessä tietää aina -
että hän voittaa kaikki tappelut. Se vika kaikissa tv-sarjoissa on.
Väiski Vemmelsäärikin voittaa aina. Jos me oltaisiin supersankareita -
me voitettaisiin varmasti.
Ollaanko me supersankareita? - En tiedä. Toivottavasti.
Niin minäkin toivon.
Olemme eksyneet, vai mitä?
Emme tietenkään ole.
Älä tee noin. Pilaat hienot kenkäsi.
Mitä tapahtui?
Linnut söivät kaiken. - Eivät voineetjuoda kaikkea vettä.
Onko pullossa yhtään? - Ei.
Mikset sinä täyttänyt sitä?
Olisi pitänyt poimia hedelmiä.
Mihin suuntaan menemme tänään?
Löydettäisiinpä paljon hiekkaa. En tykkää nousta kukkuloita ylös.
Jalkani kipeytyvät.
Ei ole varmaan väliä, mihin suuntaan me menemme.
Jäädään tänne.
Ehkä vesi tulee takaisin.
Mistä?
Älä kävele auringossa. Se ei ole hyväksi.
Isä...
Hei.
Vesi ei ole hyvää. Vesi tulee ja menee.
Minä en odottaisi täällä.
Pyydystin sen juuri.
Missä väkenne on? Minä olen walkaboutillani.
Minun täytyy mennä nyt.
Haluan juoda! - Missä muut ovat?
Pysäytä hänet - hän menee pois!
Olemme englantilaisia!
Ymmärrätkö? Tämä on Australia. Missä on Adelaide?
Sano että haluamme vettä! - Miksi te huudatte?
Vettä. Juoda. Haluamme vettä juotavaksi.
Sinun täytyy ymmärtää. Kaikki sen ymmärtävät.
Haluamme juoda. En osaa sanoa sitä yksinkertaisemmin.
Vettä. Juoda. Vesilätäkkö on kuivunut.
Missä on vettä?
Vettä!
Vettä, vettä!
Juokaa kaikki vesi. Emme saa tuhlata vettä.
Katso!
Mikä on X: n arvo? 4 miinus 3, X miinus 4...
7 x 4 on 28, 8 x 4 on 32. Osaan kertoa 84 x 84.
Minä tein sen eilen.
Kaunis ääni. Siitä voisi tehdä laulun.
Tämä on yksi sotilaistani.
Pane paita päälle.
Ei hänelläkään ole. - Hänellä ei ole paitaa.
Hän voi saada minun paitani.
Se on liian pieni hänelle.
Tämä on sotilas. - Anna hänelle sellainen.
Älä ole ilkeä. Hän haluaa leikkiä. Hänellä ei ole ollut omia leluja.
Ruoka on pian valmis. Kantaisit pojan laukkua, jotta hän voi leikkiä.
Ota minut reppuselkään!
Syytä itseäsi! Käristämme sinut mudassa ja syömme päivälliseksi.
Päästä minut alas!
En tule alas!
Nyt minä tulen alas.
Hyppää alas!
Walldon Autoliike, sairaalan vieressä. Jos haluat myydä autosi -
Walldon Autoliike auttaa sinua saamaan hyvän hinnan siitä.
Hyvää yötä.
Sattuuko sinuun?
Ihosi on hyvin pehmeä.
Olen kunnossa aamulla. Sain hiukan haavoja kun...
Voi luoja! - Ei, istu alas.
Jalkaasi sattuu.
Hän nukkuu.
Meidän on lähdettävä nyt. Tulkaa esiin!
Ota veljesikin mukaan.
Käskin sinun pitää vaatteet päällä. - Haluatko sinä?
- Jaloillesi. - En.
Minä opetan sinulle karatea. - Tuolla alhaalla on vettä.
"Minun on mentävä töistä kotiin", poika sanoi.
Hän asui äitinsä kanssa talossa vuoren huipulla.
Äiti ei ollut koskaan puhunut hänelle. Poika luuli äitiä mykäksi -
ja hän oli myös sokea. Mutta joka ilta kun poika tuli kotiin -
äiti istui ikkunan luona ja puhui. Kun äiti kuuli avaimen äänen lukossa -
hän lakkasi puhumasta. Kun poika tuli sisälle, äiti ei sanonut sanaakaan.
Eräänä iltana poika ajatteli kuunnella mitä äiti sanoi. Hän pani tikkaat...
Ei. Hän meni takapihalle. - Niin. Hän haki tikkaat -
ja pani ne... - Hän kantoi ne.
Hän kantoi tikkaat etupihalle ja pani ne ikkunaa vasten.
Et sanonut, että äiti istui yläkerrassa. - Sanoinpas!
Miksi kerrot? Ei hän ymmärrä. Ei hän tiedä mitkä tikkaat ovat.
Olemme hänelle ensimmäiset valkoiset. - Ne olivat pitkätja raskaat -
mutta hän sai ne taloa vasten. Sitten hän kiipesi ikkunan luo.
Mutta hän ei kuullut sanaakaan. Äiti oli aivan ikkunan takana -
ja sokeat silmät tuijottivat poikaa. Suu liikkui.
Mutta hän ei kuullut mitään, sillä äiti puhui hiljaa itsekseen.
Hän pani korvan ikkunaa vasten muttei kuullut. Hän päätti laskeutua alas -
mutta ikkunalauta oli kapea, ja hän potkaisi vahingossa tikkaat kumoon.
Älä katkaise sitä! Käytän sitä pian.
Hän oli jumissa. Hän ei voinut hypätä alas, eikä hän voinut -
huutaa äitiään koska silloin äiti saisi tietää hänen vakoilleen.
Tuli pimeä ja koska oli ahdasta, hänen jalkansa jäykistyivät.
Ihmisiä kulki ohi, mutta äiti kuulisi jos hän huutaisi apua.
Seinässä oli ränni. "Jos saan kiinni sitä" -
"voin kiivetä alas." Hän yritti tarttua ränniin -
mutta hän liukastui, putosi alas ja katkaisi niskansa.
Minähän sanoin, ettei hän ymmärrä.
Äiti istui siellä ja puhui itsekseen. Hän huolestui -
kun poika oli myöhässä ja ruoka jäähtyi. Niinpä hän sanoi...
Ei. Hän ei sanonut mitään silloin. Hän nousi ylös.
Ja haparoi alakertaan... - Lentokone taas!
Ymmärsikö hän kun piirsin talon? - Ei tuo näytä talolta.
Et osaa piirtää.
Diplodocus joka kävelee avaruudessa tai Pterodactyl meren alla.
Hän haluaa kai viedä meidät kuuhun. - Olisipa meillä oikea kynä.
Paholainen tuli tänne unessa.
Miksi sanoit että olemme ensimmäiset valkoiset jotka hän on nähnyt?
Luulin että sinulla on paljon liituja ja kyniä laukussa. Katso.
Hän aikoo varmaan viedä meidät Marsiin.
Ei, emme löydä sitä, Hild. Pallot katoavatjäljettömiin.
Ei sitä löydy. - 2-0-1. Etsi, ne ovat kalliita.
En halua tuhlata kalliita esineitä. - Selvä.
Täytyy palata savikakkujeni luo.
Minä lähden tästä.
Palaako, Hild?
Minä tarjoan. - Ei, ei...
Olen sinulle velkaa jo kolme askia. - Anna olla.
Yritän lopettaa polttamisen.
Hei! Ottakaa se kiinni!
Ne ovat niin kalliita.
Vedessä on niin kylmä.
Laske minut alas!
Miten menee?
Miten sujuu? Onko kuulossasi vikaa?
Kuten haluat...
Liikettä niveliin!
Vie se pois täältä! Varoitan sinua!
Maalataan tissisi tällä.
Mahtavaa!
Varovasti. Ne ovat arvokkaita.
Antakaa sen olla 10 minuuttia. Meillä on paljon töitä.
Suljitko oven? - Lapset...
Ikkunat ovat auki. - Minun tekee mieli.
Katso mitä minä löysin.
Täällä!
Se on varmaan säähavaintopallo. - Tämä musta on isompi -
ja se tikittää. - Mistähän se tuli.
Ehkä joku kuuntelee sitä.
Satuttaako se minua? - Ei. Kauanko se kestää?
Kysy häneltä kauanko kestää ennen kuin me pääsemme jonnekin.
Kysy häneltä kauanko se kestää.
Kysy!
Pääsemme sinne tänään.
Tästä reiästä mennään sisään ja ulos. Avataan tästä, ja sitten suljetaan.
Ne jotka rakensivat talon, eivät asu enää täällä.
Pidättekö siitä? Talo on nyt meidän. Poika tulee viihtymään.
Olet hyvä äiti hänelle.
Tästä reiästä näkee läpi.
Tulen rakastamaan sinua kuin djinang-naista.
Hankimme paljon lapsia. Pieniä poikia... ja tyttöjä.
Viihdyt täällä. Oletko väsynyt? Olemme kävelleet pitkään.
Mutta nyt emme kävele enää. Jäämme tänne. Moneksi vuodeksi.
Täällä on paljon vettä, joka nousee ylös maasta.
Se on lähde. - Tulkaa tänne!
Nuotio? - Niin, sytytän nuotion.
Tapoin tämän teitä varten.
Nytjuhlitaan. Hae minulle puita.
Nuotio! Hän haluaa että haen puita. - Hyvä on.
Mitä sinä teet? - En mitään.
Tämä ennaltamääräys tai vapaa tahto... Tiedämme nyt, että se on...
Vettä... vettä.
Vettä. - "Vettä".
Niin. Vettä.
Tule! Näytän sinulle jotain. - En löytänyt enempää.
Minne me mennään?
- Tie! - Tule!
Se on oikea tie. - Nopeasti!
Minne se vie? Keppini putoavat.
Minä pidän näistä. - Sinun täytyy kerätä niitä paljon.
Selvä.
Hei.
Enkö saanutkin paljon? Siellä on niitä vielä paljon lisää.
Missä olet ollut? - Poimimassa näitä.
Hän näytti missä niitä oli. Enkö saanutkin paljon? Suosikkejani.
Minne sinä menet? Jää tänne.
Tässä! Minulla on niitä paljon.
Miksei hän sano mitään?
Miksi hän tanssii?
En tiedä.
Ehkä hän on iloinen. Kun me pääsimme tänne lopulta.
Minne sinä nyt menet?
Eikö sinulla ole nälkä? - Anna hänen olla.
Et ole paistanut vielä lihaa.
Radio ei toimi.
Paristot ovat lopussa. - Isä sanoi, että ne kestävät 400 tuntia.
Kauanko se on? Varmaan kauemmin olemme kävelleet.
Emme tarvitse sitä enää kauan.
Pane se pois ja mene nukkumaan. Haluan matkaan aikaisin aamulla.
Luulen että hän haluaa jäädä tänne. - Miksi?
Hän haluaa jäädä tänne vähäksi aikaa. Noita kasvaa paljon täällä.
Olen päättänyt että me lähdemme kahdestaan huomenna.
Miksi? - Koska niin on parasta.
Jospa hän haluaa tehdä jotain tai sattuu jotain... Jospa hän yrittää...
Hän ehkä häipyy ja jättää meidät. - Ei, hän tykkää olla meidän kanssa.
Se ei toimi. Olet varmaan pudottanut sen.
Tanssiiko hän koko yön? - Ei hän pidä sinua hereillä.
Voimmeko kävellä tietä pitkin? - Mitä tietä?
Me löysimme tien. Eikö hän sanonut?
Millaisen tien? Oikean tienkö? - Niin. Kävelemmekö sitä pitkin huomenna?
Kävelemme.
Tiesin että selviäisimme.
Hän ei ole täällä. Hän ei ole täällä!
Nukahdin. - Hän on lähtenyt.
Minne hän on mennyt? - Kotiin.
Miksi?
Hänellä ei ollut mitään syytä jäädä.
Hän halusi vain viedä meidät tielle.
Olemme varmaan lähellä kaupunkia. Hän on palannut perheensä luo.
Ihanan lämmintä! Hän ei hyvästellyt meitä.
Hyvästeli. Tanssi on heidän tapansa hyvästellä ihmiset joista he pitävät.
Lämmin kylpy ja puhtaat pyyhkeet on ihanaa. Syödä oikeilta lautasilta -
veitsillä ja haarukoilla. Ja että on oikeat lakanat -
ja äänilevyjä. Voin harjata hampaat, ja pitää omia vaatteitani!
Meidän on oltava siistejä kun meidät löydetään. Panitko sen napin talteen?
Olemme varmaan jonkin lähellä. - Halusin antaa hänelle kynäveitseni.
Hän on kuollut.
Mitä tarkoitat?
Yritin antaa hänelle kynäveitseni, mutta hän ei ottanut sitä.
Ei se tarkoita että hän on kuollut.
Hän ei ota sitä.
Katsonko onko tie vielä siellä? - Ei tarvitse. Tietysti se on siellä.
Söitkö aamiaisesi? - Söin.
Sinun pitää istua kun syöt. Et saa haahuilla ympäriinsä.
Nyt voimme lähteä.
Tuolla se on!
Mitä sinä ajattelet?
Istutaanko hetkeksi?
Lakkaa mököttämästä!
Missä radio on? Unohdit sen.
Entä sitten? Eihän se toiminut.
Tämä on A.B.C., Radio 2BL. Sydney - 2FB Newcastle.
Kello on puoli yhdeksän.
- Katso! - Tiedän.
Onko isä tuolla? - Ei.
Onko hänkin kuollut? - En tiedä.
Ampuiko hän itsensä? - Se oli vahinko.
Ei ollut. - Sitten en tiedä...
Katso!
Sattuiko se? - Ei paljon.
Miksi hän sitten teki sen? - Hänestä niin oli kai parasta.
Sanoin etten tiedä, enkö sanonutkin? Jooko?
Oletko valmis? - Olen. Mikä tuon kaupungin nimi on?
En tiedä.
Huomenta.
- Odota tässä. - Haloo? Anteeksi!
- Haloo? - Niin?
Olemme eksyneet. Meille sattui onnettomuus autiomaassa.
Saisimmeko... - Laske se alas!
Laske se alas! Tämä on yksityisaluetta.
Olen yhtiön palveluksessa. Se omistaa kaiken tämän ja kaivoksen.
Mikä on yhtiö? - Jos et tottele, saat pian tietää!
Missä se kaivos on? - Se on suljettu!
Mitä siellä oli? - Ei mitään.
Käykö täällä ihmisiä? - Joskus täällä käy turisteja.
Miten usein heitä... - En tiedä, täytyy odottaa.
Löydätte sen maantien varrelta. Olinpaikan.
Älkää koskeko mihinkään.
Haluatko nähdä loput kaupungista? Joku tulee kyllä pian.
Voimmeko mennä katsomaan kaivosta? - Voimme. Haluatko mennä?
Saanko mennä leikkimään? - Saat, mutta älä mene kauaksi.
Ole varovainen. - Pärjään kyllä.
Mitä siellä on? - Ei mitään!
Hei! Katso! - Mitä?
Katso. Katsotko sinä? - Katson.
No, mitä?
Mitä me nyt teemme? - Minä tiedän!
Hei, kulta.
Se on päätetty. Saan Grahamin työn, kun hän lähtee perjantaina.
Ian saa minun työni ja Robbie ja Alan siirtyvät talousosastolle.
Vanha Mills näyttää jäävän työttömäksi, mutta oma vikansa...
Mitä nyt?
Ei mitään.
Hyvä uutinen ainakin palkan suhteen.
Kulta, kahden vuoden päästä me lomailemme Kultarannikolla.
"Sydämeeni tappava puhuri kaukaisesta maasta puhaltaa."
"Mitä ovat muistojen sinikukkulat? Mitä korsia ja maatiloja ne ovat?"
"Se on menetetyn rauhan maa. Näen sen säteilevän. "
"Iloiset tiet joita pitkin kuljin, kaiken näen iäksi taaksejäävän. "